Little Steveniä livenä?
Re: Little Steveniä livenä?
Ei näy "This Hard Land" huppareita Arlandassa. Ei tosin juuri muutakaan porukkaa...
Re: Little Steveniä livenä?
Reilut kaksi tuntia tanakkaa, vahvaa ja juurevaa meininkiä takana. Little Steven on kyllä osoittanut olevansa todella monipuolinen muusikko. Saatiin vihdoin myös Järvenpäästä Barcelonan kautta jahdattu "Out of the Darkness" ilta kruunaamaan.
Ruotsalainen yleisö oli aika jännää...![Razz :P](./images/smilies/icon_razz.gif)
Ruotsalainen yleisö oli aika jännää...
![Razz :P](./images/smilies/icon_razz.gif)
Re: Little Steveniä livenä?
Berliinin keikan hajanaisia aatelmia. 2 tunnin jonotuksella ja 3 tunnin odotuksella irtosi eturivin paikka "Stevenin puolelta". Columbiahallessa oli jotain Tavastiamaista tunnelmaa - intiimiä ja klubimaista. Lavalla oli paljon tuttuja kasvoja Stevien lisäksi. Ihan kuin olisi tullut kotiin. Niin! Se soitto - tiukkaa, sielukasta ja super ammattimaista. 100 % läsnäoloa ja musiikin iloa. 26 biisin setistä rokkauttivat/jammailuttivat parhaiten "I'm coming Back", "Salvation" ja "Ride the Night Away". Tässä vaiheessa kiertuetta oli jo kertynyt ihan hyvin niitä kaikki sanat osaavia ja tiukasti elehtiviä tunnelmannostaja faneja, joiden kanssa oli mukavaa rokata. Huuliväpätys biiseinä toimivat "Saint Valentine's Day, "Princess" ja "Checkpoint Charlie". Euforiaan saattelivat "I Am a Patriot" ja "Out of the Darkness". Hieno keikka! Tuli "I Don't Want to Go Home" fiilis.
"...Where we swore forever friends
On the backstreets until the end ..."
On the backstreets until the end ..."
Re: Little Steveniä livenä?
No, ei ole livenä, mutta kuitenkin:
https://www.rollingstone.com/music/news ... =122117_16
https://www.rollingstone.com/music/news ... =122117_16
Wanna change my clothes, my hair, my face
-
- Downbound Train
- Viestit: 1089
- Liittynyt: 11.01.2013 11:44
Re: Little Steveniä livenä?
Steve tulossa takaisin Eurooppaan. Kölnissä 4.7.
Re: Little Steveniä livenä?
Kuukauden päästä Steven and disciples of soul on takaisin... Euroopassa. Pikainen copy paste tyylinen muistutus. Täydentyykö keikkalista? Ei aavistuksen nanohiukkastakaan!
Kesäkuu
28. Dublin, Ireland, Button Factory
30. Liverpool, UK, O2 Academy
Heinäkuu
2. Whitley Bay, UK, Mouth of the Tyne Festival Playhouse
4. Cologne, Germany, E-werk
6. Amsterdam, Netherlands, Amsterdamse Bos
9. Paris, France, Alhambra,
11. Madrid, Spain, Noches del Botánico
14. Limburg, Belgium, Blues Peer
17. Rome, Italy , Villa Ada
18. Cortona, Italy, Cortona Mix Festival
20. Malmo, Sweden, KB Club
21. Telemark, Norway, Wrightegaarden, Langesund
23. Hamburg, Germany, Grosse Freiheit 36
25. Karlsruhe, Germany Zeltival
27. London, UK ,Shepherds Bush Empire
Kesäkuu
28. Dublin, Ireland, Button Factory
30. Liverpool, UK, O2 Academy
Heinäkuu
2. Whitley Bay, UK, Mouth of the Tyne Festival Playhouse
4. Cologne, Germany, E-werk
6. Amsterdam, Netherlands, Amsterdamse Bos
9. Paris, France, Alhambra,
11. Madrid, Spain, Noches del Botánico
14. Limburg, Belgium, Blues Peer
17. Rome, Italy , Villa Ada
18. Cortona, Italy, Cortona Mix Festival
20. Malmo, Sweden, KB Club
21. Telemark, Norway, Wrightegaarden, Langesund
23. Hamburg, Germany, Grosse Freiheit 36
25. Karlsruhe, Germany Zeltival
27. London, UK ,Shepherds Bush Empire
"...Where we swore forever friends
On the backstreets until the end ..."
On the backstreets until the end ..."
Re: Little Steveniä livenä?
Little Steven Little Steven & The Disciples of Soul 4.7 Köln E-Werk
E Werk Kölnissä on hieman sivummalla puolen tunnin päässä keskustasta. Kätevimmin sinne pääsee U Bahnilla Keupstrassen asemalle ja siitä on n. 10 minuutin kävely. Keikkapaikka vetää noin 2000 rokkaria.
Tunnelmaan oli valmistauduttu jo jonkin aikaa kuuntelemalla keväällä ilmestynyttä live-levyä. Levyllä on jonkin verran materiaalia Berliinin keikalta, joten jonkinlaisia odotuksiakin oli. Kognitiiviset kyvyt oli terästetty äärimmilleen edellisenä lauantaina loistavan Reggie Wattsin improvisaatio disorientaatio showlla.
Odotus aavistus osui oikeaan. Kannatti saapua keikkapaikalle ”aikaisin” 17 pintaan vaikka ovet aukesivat 19. Jonotusnumeroksi tuli 23. Pienen keskustelun jälkeen jonotuksen järjestäjät saivat E-Werkin henkilökunnan vakuutettua, että kannattaa ottaa ihmiset numerojärjestyksessä…
Eturivin paikka irtosi samasta kohtaa kuin Berliinissä. Täydellinen ”Au Revoir” fiilis. Keikkapaitana helteestä hikinen (31 C) Underground Garage paita. Bruce-paitoja oli yleisössä paljon - todella paljon.
Keikka jyräsin täysillä päälle alkaen kysymyksellä ”Do you like good music…” ja päättyen ulos pimeydestä. Settilistasta oli pieni aavistus live-levyn myötä, mutten kuitenkaan ollut luntannut aikaisempia Euroopan keikkoja, jotta yllätysmomentit säilyisivät.
Poimintoina otettakoon dehydraatio-oireet aiheuttaneet
”Lyin’ in a Bed of Fire”, ”Under the Gun ja ”Ride the Night Away” Tiukkaa! Rokkia! Hard Rokkia!
”Love on the Wrong Side of Town” Silmäkulma allergiaa! Jotain nostalgiaa ja niin Steveniä.
”Until the Good is Gone” -biisi on jo kasvanut esiintymisten myötä niin isoksi, ettei sitä tarvinnut kasvattaa. ”Let me hear you say Yeah!” - osuuksissa oma ääneni katosi ensimmäisen kerran. Tuli pitkästä aikaan se fiilis mikä on shampanjakuplalla, kun se on matkannut lasin pohjalta, pääsyt pintaan ja puhjennut!
Bändi on niin ammattimainen ja sielukas, ettei sitä tarvitse mainita. Jokainen jäsen saa illan kuluessa soolonsa, mikä on oikein. ”Bitter Fruitissa” rumpaloidaan urakalla ja Disciples Hornseja kuullaan muutamassakin biisissä. Ehkä parhaiten ”Down and Outissa”. ”Princessiä” herkistivät tälläkin kertaa haikea haitari, Bananan banjo ja Stevien tulkinta.
”Salvation” ja ”Out of Control” iskivät kovaa. Pidäkkeitä ei juurikaan ollut ja kaikki defenssimekanismit hävisivät näkemäni mukaan monelta muultakin. 100% .
Tiivistelmä tuli ”päivän pulinat” ketjussa. Siihen voi lisätä, että ”Blues is my business and business is good”!
Lisähuomiota: TeachRock systeemi eli opettajien huomioiminen näytti toimivan ainakin Kölnissä. En tiedä, miten se toimii, mutta ennen keikkaa lauma ennakkoilmoittautuneita opettajia haettiin sisään… jonosta jopa etsittiin opettajia, vaikkei ollutkaan ilmoittautunut!
Stevenin voi myös nähdä DJ:nä monissa keikkapaikkakuntien Hard Rock Cafeissa useimmiten keikkaa edeltävänä päivänä.
E Werk Kölnissä on hieman sivummalla puolen tunnin päässä keskustasta. Kätevimmin sinne pääsee U Bahnilla Keupstrassen asemalle ja siitä on n. 10 minuutin kävely. Keikkapaikka vetää noin 2000 rokkaria.
Tunnelmaan oli valmistauduttu jo jonkin aikaa kuuntelemalla keväällä ilmestynyttä live-levyä. Levyllä on jonkin verran materiaalia Berliinin keikalta, joten jonkinlaisia odotuksiakin oli. Kognitiiviset kyvyt oli terästetty äärimmilleen edellisenä lauantaina loistavan Reggie Wattsin improvisaatio disorientaatio showlla.
Odotus aavistus osui oikeaan. Kannatti saapua keikkapaikalle ”aikaisin” 17 pintaan vaikka ovet aukesivat 19. Jonotusnumeroksi tuli 23. Pienen keskustelun jälkeen jonotuksen järjestäjät saivat E-Werkin henkilökunnan vakuutettua, että kannattaa ottaa ihmiset numerojärjestyksessä…
Eturivin paikka irtosi samasta kohtaa kuin Berliinissä. Täydellinen ”Au Revoir” fiilis. Keikkapaitana helteestä hikinen (31 C) Underground Garage paita. Bruce-paitoja oli yleisössä paljon - todella paljon.
Keikka jyräsin täysillä päälle alkaen kysymyksellä ”Do you like good music…” ja päättyen ulos pimeydestä. Settilistasta oli pieni aavistus live-levyn myötä, mutten kuitenkaan ollut luntannut aikaisempia Euroopan keikkoja, jotta yllätysmomentit säilyisivät.
Poimintoina otettakoon dehydraatio-oireet aiheuttaneet
”Lyin’ in a Bed of Fire”, ”Under the Gun ja ”Ride the Night Away” Tiukkaa! Rokkia! Hard Rokkia!
”Love on the Wrong Side of Town” Silmäkulma allergiaa! Jotain nostalgiaa ja niin Steveniä.
”Until the Good is Gone” -biisi on jo kasvanut esiintymisten myötä niin isoksi, ettei sitä tarvinnut kasvattaa. ”Let me hear you say Yeah!” - osuuksissa oma ääneni katosi ensimmäisen kerran. Tuli pitkästä aikaan se fiilis mikä on shampanjakuplalla, kun se on matkannut lasin pohjalta, pääsyt pintaan ja puhjennut!
Bändi on niin ammattimainen ja sielukas, ettei sitä tarvitse mainita. Jokainen jäsen saa illan kuluessa soolonsa, mikä on oikein. ”Bitter Fruitissa” rumpaloidaan urakalla ja Disciples Hornseja kuullaan muutamassakin biisissä. Ehkä parhaiten ”Down and Outissa”. ”Princessiä” herkistivät tälläkin kertaa haikea haitari, Bananan banjo ja Stevien tulkinta.
”Salvation” ja ”Out of Control” iskivät kovaa. Pidäkkeitä ei juurikaan ollut ja kaikki defenssimekanismit hävisivät näkemäni mukaan monelta muultakin. 100% .
Tiivistelmä tuli ”päivän pulinat” ketjussa. Siihen voi lisätä, että ”Blues is my business and business is good”!
Lisähuomiota: TeachRock systeemi eli opettajien huomioiminen näytti toimivan ainakin Kölnissä. En tiedä, miten se toimii, mutta ennen keikkaa lauma ennakkoilmoittautuneita opettajia haettiin sisään… jonosta jopa etsittiin opettajia, vaikkei ollutkaan ilmoittautunut!
Stevenin voi myös nähdä DJ:nä monissa keikkapaikkakuntien Hard Rock Cafeissa useimmiten keikkaa edeltävänä päivänä.
"...Where we swore forever friends
On the backstreets until the end ..."
On the backstreets until the end ..."
Re: Little Steveniä livenä?
Little Steven & The Disciples of Soul – Summer of Sorcery Tour 2019 julkaistuja Euroopan keikkoja (mielestäni siihen mahtuisi lisää) :
Toukokuu
26. Bearded Theory Festival – Derbyshire, UK
28. "Huxley’s Neue Welt” - Berliini, Saksa
Kesäkuu
5. “Fabrik Altona” - Hampuri, Saksa
9. Hello Festival – Emmen, Hollanti
13. Alcatraz – Mailand, Italia
Lähde:
****** EDIT/flowingki: lähde poistettu
****** EDIT/Jyrki
Little Stevenin omilla sivuilla tuo Italian keikka on merkitty kesäkuulle
https://www.littlesteven.com/on-tour/
Toukokuu
26. Bearded Theory Festival – Derbyshire, UK
28. "Huxley’s Neue Welt” - Berliini, Saksa
Kesäkuu
5. “Fabrik Altona” - Hampuri, Saksa
9. Hello Festival – Emmen, Hollanti
13. Alcatraz – Mailand, Italia
Lähde:
****** EDIT/flowingki: lähde poistettu
****** EDIT/Jyrki
Little Stevenin omilla sivuilla tuo Italian keikka on merkitty kesäkuulle
https://www.littlesteven.com/on-tour/
Viimeksi muokannut flowingki, 18.01.2019 15:12. Yhteensä muokattu 2 kertaa.
"...Where we swore forever friends
On the backstreets until the end ..."
On the backstreets until the end ..."
Re: Little Steveniä livenä?
Kiitos Jyrki! Niin on myös "Alcatraz" keikkapaikan kotisivuilla.
"...Where we swore forever friends
On the backstreets until the end ..."
On the backstreets until the end ..."
Re: Little Steveniä livenä?
Little Steven Little Steven & The Disciples of Soul - Summer Of Sorcery Tour 9.8 - Gewerkschaftshaus - Erfurt
Summer Of Sorcery on loistava levy. Oli selviö, että sen haluaa kokea myös livenä kerran. Ei onnistunut. Kevään Berliinin keikan ja Hard Rock Cafe session jälkeen lipuntilaussormi ajautui Hampurin lippunäppäimelle. Hampurin piti olla viimeinen...
Erfurt? Hieman epäilytti lähteä noin uuteen paikkaan, kun nettitutustumiskierroksella keikkapaikasta ei oikein saanut käsitystä millainen se on. Tila näytti kuvissa hieman pienehköltä monitoimitalolta tai koulun salilta, johon ei mahdu montaa sataa ihmistä. Ennakkokäsitys osoittautui oikeaksi. Ison talon takanurkassa pienten portaiden juurella oli tuttu porukka jonottamassa kello 15 pintaan, kun keikkapaikka pienen suunnistuksen jälkeen löytyi. On hyvä olla ajoissa, jotta saa vakiopaikan ja voi odottaessa opastaa bändiläisiä oikeasta ovesta sisään.
Se keikka! Ihan täyttä menoa alusta loppuun sekä musiikillisesti että visuaalisesti ja tietenkin emotionaalisesti. Olo oli kuin Viikin lehmillä kesälaitumelle kirmatessa.
"Communion" on selvästi kirjoitettu aloitusbiisiksi ja se toimii hyvin. Bändi otti tälläkin kertaa koko lavan haltuunsa päivävarjoineen ja koreografioineen. Vaikka Steven lupaakin tauon politiikasta myöhemmin showssa toisena biisinä särähtävä "Camouflage of Righteousness" on todella ajankuvaan sopiva valinta, jonka mukana rääkyminen vapauttaa. Hard rokkia vai Punkkia väiteltiin Hampurin jonossa. Punkkia totesin!
Keikalla soitetaan koko Summer of Sorcery levy. Ennen "Love Againia" bändi lupaa vuorollaan viedä yleisön takaisin viattomaan maagiseen maailmaan eri hahmojen kautta. Levyn oikeutus tulee stevenologisella tarkkuudella Bananan ja Youngbloodsien biisien kautta "Sir Francis Drakeen" ja Kalifornian löytämiseen jotenkin tyyliin ... without California there would be no LA and without LA there would be no Beach Boys and without Beach Boys there ain't no summer and without no summer? No Summer Of Sorcery! Ja sen perään Stevien hymy olankohautuksineen ja mitä minä sanoin virneiden kera.
Ja sitten poiminnat. "Los Desaparecidos" tuntuu iskevän kuin sähkökärpäslätkä joka kerta, vaikka tietää sen olevan listalla. Se on ollut pitkään toivebiisini Rockpalast videoiden aikakaudelta, kuten myös "I am A Patriot". Tuntui epätodelliselta jorata se livenä. The Jukes-tribuutti (Stevenin termi) osiosta "Little Girl So Fine", "Trapped Again" ja "Love On the Wrong Side OF Town" jäi tunne, kuin seilaisi jossain menneessä ajassa Jersey Shoren tai Saimaan tai Ruissalon laineilla. Kaipuuta, melankoliaa ja pehmeää energiaa. Uusista biiseistä tähän kokemussarjaan lukeutui "World Of Our Own". Funkahtava "Education", tieteellisen maailmankuvan puolustuspuheenvuoro "Gravity" ja "Vortex" toimivat loistavina bailausbiisenä. "Vortex" avasi tanssiluovuuden kanavat ja kehitin koreografian, jossa heilutetaan pyörteenomaisesti käsiä (tai sitten kopioin sen lavalta). "Superfly Terraplane" katalysoi rokkineuronit reagoimaan eikä hiki juurikaan päässyt kuivumaan.
Encoren aloitti levyn nimibiisi. "Summer Of Sorcery" on maagisen hieno biisi. Hypnoottinen, viaton ja voimakas. Ne levynkannessa olevat psykedeeliset perhosolennot leijailivat varmasti siellä jossain. Erfurtin yleisön reaktio tuntui melkein yllättävän cooliutensa pitävän Stevien. Huudosta ja aploodeista ei meinannut tulla loppua ja bändi pääsi "Soul Power Twistiin" pienen hetken jälkeen, kun Stevie sai laskettua 1,2,3,4... Montaa kertaa ei tarvinnut kehottaa "everybody twist". "Sun Cityssä" pääsin melkein huutamaan Stevien mikkiin "I" (jäi n. 38 sentin päähän, vaikka oli suoraan edessäni). "Out Of The Darkness" vapautti lopullisen endorfiini dopamiini adrenaliini ryöpyn...
Oli hyvä, että keikan jälkeen satoi kävellessä majoitukseen. Suihkuun ei olisi jaksanut mennä.
p.s.
En ole innostunut some-linkkien jakaja, mutta alla linkki, jossa on heiluvaa käsivarakuvaa keikan backstage- ja alkutunnelmista. Perustelut linkittämiselle: 1. Se on Stevenin itsensä jakama. 2 Se on Erfurtista, jota tämäkin kirjoitelma koskee. 3. Kamera kuljetetaan paikkoihin, jonne ei yleensä pääse ilman crew-passia. Lavalle meno alkaa kohdassa n. 3:59, jos ei halua katsella muuta valmistautumista.
https://www.instagram.com/p/B1AEuIpFo4B/
Summer Of Sorcery on loistava levy. Oli selviö, että sen haluaa kokea myös livenä kerran. Ei onnistunut. Kevään Berliinin keikan ja Hard Rock Cafe session jälkeen lipuntilaussormi ajautui Hampurin lippunäppäimelle. Hampurin piti olla viimeinen...
Erfurt? Hieman epäilytti lähteä noin uuteen paikkaan, kun nettitutustumiskierroksella keikkapaikasta ei oikein saanut käsitystä millainen se on. Tila näytti kuvissa hieman pienehköltä monitoimitalolta tai koulun salilta, johon ei mahdu montaa sataa ihmistä. Ennakkokäsitys osoittautui oikeaksi. Ison talon takanurkassa pienten portaiden juurella oli tuttu porukka jonottamassa kello 15 pintaan, kun keikkapaikka pienen suunnistuksen jälkeen löytyi. On hyvä olla ajoissa, jotta saa vakiopaikan ja voi odottaessa opastaa bändiläisiä oikeasta ovesta sisään.
Se keikka! Ihan täyttä menoa alusta loppuun sekä musiikillisesti että visuaalisesti ja tietenkin emotionaalisesti. Olo oli kuin Viikin lehmillä kesälaitumelle kirmatessa.
"Communion" on selvästi kirjoitettu aloitusbiisiksi ja se toimii hyvin. Bändi otti tälläkin kertaa koko lavan haltuunsa päivävarjoineen ja koreografioineen. Vaikka Steven lupaakin tauon politiikasta myöhemmin showssa toisena biisinä särähtävä "Camouflage of Righteousness" on todella ajankuvaan sopiva valinta, jonka mukana rääkyminen vapauttaa. Hard rokkia vai Punkkia väiteltiin Hampurin jonossa. Punkkia totesin!
Keikalla soitetaan koko Summer of Sorcery levy. Ennen "Love Againia" bändi lupaa vuorollaan viedä yleisön takaisin viattomaan maagiseen maailmaan eri hahmojen kautta. Levyn oikeutus tulee stevenologisella tarkkuudella Bananan ja Youngbloodsien biisien kautta "Sir Francis Drakeen" ja Kalifornian löytämiseen jotenkin tyyliin ... without California there would be no LA and without LA there would be no Beach Boys and without Beach Boys there ain't no summer and without no summer? No Summer Of Sorcery! Ja sen perään Stevien hymy olankohautuksineen ja mitä minä sanoin virneiden kera.
Ja sitten poiminnat. "Los Desaparecidos" tuntuu iskevän kuin sähkökärpäslätkä joka kerta, vaikka tietää sen olevan listalla. Se on ollut pitkään toivebiisini Rockpalast videoiden aikakaudelta, kuten myös "I am A Patriot". Tuntui epätodelliselta jorata se livenä. The Jukes-tribuutti (Stevenin termi) osiosta "Little Girl So Fine", "Trapped Again" ja "Love On the Wrong Side OF Town" jäi tunne, kuin seilaisi jossain menneessä ajassa Jersey Shoren tai Saimaan tai Ruissalon laineilla. Kaipuuta, melankoliaa ja pehmeää energiaa. Uusista biiseistä tähän kokemussarjaan lukeutui "World Of Our Own". Funkahtava "Education", tieteellisen maailmankuvan puolustuspuheenvuoro "Gravity" ja "Vortex" toimivat loistavina bailausbiisenä. "Vortex" avasi tanssiluovuuden kanavat ja kehitin koreografian, jossa heilutetaan pyörteenomaisesti käsiä (tai sitten kopioin sen lavalta). "Superfly Terraplane" katalysoi rokkineuronit reagoimaan eikä hiki juurikaan päässyt kuivumaan.
Encoren aloitti levyn nimibiisi. "Summer Of Sorcery" on maagisen hieno biisi. Hypnoottinen, viaton ja voimakas. Ne levynkannessa olevat psykedeeliset perhosolennot leijailivat varmasti siellä jossain. Erfurtin yleisön reaktio tuntui melkein yllättävän cooliutensa pitävän Stevien. Huudosta ja aploodeista ei meinannut tulla loppua ja bändi pääsi "Soul Power Twistiin" pienen hetken jälkeen, kun Stevie sai laskettua 1,2,3,4... Montaa kertaa ei tarvinnut kehottaa "everybody twist". "Sun Cityssä" pääsin melkein huutamaan Stevien mikkiin "I" (jäi n. 38 sentin päähän, vaikka oli suoraan edessäni). "Out Of The Darkness" vapautti lopullisen endorfiini dopamiini adrenaliini ryöpyn...
Oli hyvä, että keikan jälkeen satoi kävellessä majoitukseen. Suihkuun ei olisi jaksanut mennä.
p.s.
En ole innostunut some-linkkien jakaja, mutta alla linkki, jossa on heiluvaa käsivarakuvaa keikan backstage- ja alkutunnelmista. Perustelut linkittämiselle: 1. Se on Stevenin itsensä jakama. 2 Se on Erfurtista, jota tämäkin kirjoitelma koskee. 3. Kamera kuljetetaan paikkoihin, jonne ei yleensä pääse ilman crew-passia. Lavalle meno alkaa kohdassa n. 3:59, jos ei halua katsella muuta valmistautumista.
https://www.instagram.com/p/B1AEuIpFo4B/
"...Where we swore forever friends
On the backstreets until the end ..."
On the backstreets until the end ..."